Preocupació entre els professionals de la psicologia per l'impacte que té l'emergència climàtica entre les noves generacions. Cada vegada tracten més casos de joves que experimenten angoixa, frustració i culpabilitat quan pensen en el futur del planeta o en el de la humanitat. Una enquesta de The Lancet, feta a 15.000 persones d'entre 6 i 25 anys de tot el món, ja quantificava fa uns mesos que un de cada quatre joves pateix ecoansietat. Un altre estudi concreta que l'estat espanyol presenta el nivell més alt de preocupació envers el canvi climàtic: un 78% de les persones enquestades manifesten sentir fortes responstes emocionals negatives.  Alguns psicòlegs ja han començat a diagnosticar-ho com un problema de salut mental. Greta Thunberg durant l'acció de protesta pel canvi climàtic a Malmö, Suècia (EFE) L'Associació Americana de Psicologia defineix l'ansietat ecològica com una por crònica a un cataclisme Ambiental. Es manifesta com una preocupació constant per la irreversibilitat del canvi climàtic. Pot provocar impotència, insomni, sentiments de por, alteracions en l'alimentació i palpitacions extremes. La psicòloga Mercè Conangla, presidenta de la Fundació Ecologia Emocional i coautora del llibre Canvi Climàtic Emocional, alerta que aquests sentiments poden portar tota una generació a la desesperació i a la passivitat. "Els sentiments i emocions que tenen són que els adults els hem traït i ara es trobaran un planeta i un món on serà molt difícil viure. Alemnys amb el nivell de vida que han tingut els seus pares." El que més preocupa la psicòloga és el sentiment de desesperança que s'ha impregnat en tota aquesta generació. "És el pitjor de tot perquè et porta a la passivitat absoluta, i al 'no hi ha res a fer'. Per una persona jove això és el pitjor perquè li treu projecte de vida i no hi troba el sentit." I afegeix: "Per això també tenim grans problemes amb el tema del suïcidi, tot va molt lligat."   L'Ivan Rivera, de la cooperativa Psicoopera de Sants, assenyala que a la consulta arriba un flux estable de persones que expressen aquest malestar, present dins de la bossa d'angoixes" que també contenen altres aspectes com per exemple la situació econòmica. En quant els perfils majoritaris, joves d'entre 15 i 25 anys que es veuen afectats per aquesta "incertesa de futur". Tot i això, tal com considera l'ambientòleg i especialista en biodiversitat, Andreu Escrivà, "l'ecoangoixa pot afectar més a la gent jove, però el canvi climàtic afecta a tothom". Escrivà admet que sovint certa gent de més de 30 o 40 anys percep que tot això "no va amb la seva vida" i que creu "erròniament" que han nascut sense canvi climàtic.  "La veritat és que ningú és massa gran ni massa jove per fer front al canvi climàtic i hem de preocupar-nos col·lectivament com a societat, independentment de la nostra edat", opina l'ambientòleg. Congangla proposa 11 grans canvis per revertir la situació. Aquests demanen acabar amb la sobreexplotació del planeta, reduir els nivells de consum, anar cap a una vida més senzilla i lenta. També per reflexionar sobre els neurodrets i l'impacte de les noves tecnologies en la manera de viure i emmalaltir de les persones, així com aprendre a fer-les server bé. Ecologia Emocional, o com responsabilitzar-se dels propis actes Una manera de treballar l'ecoansietat és a través de l'Ecologia Emocional, un nou model creat per la mateixa psicòloga Mercè Conangla, conjuntament amb el psicòleg Jaume Soler. L'objectiu és que els pensaments, les emocions i les accions personals vagin alineades. Es tracta de prendre compromís amb coses viables que puguis fer en el teu dia a dia i perseverar. Aquesta coherència, el que fa, és reduir el neguit. "Sobretot hem de despertar consciència i educar la nova generació explicant-los que el planeta és casa. Proposem passar de l'ecoansietat a l'ecobondat. És un eix bàsics cap a on hem d'anar adults i joves." A la Noemí Alonso l'Ecologia Emocional l'ha ajudat. "No es tracta de responsabilitzar-te de tot al 100%, sinó de responsabilitzar-te al 100% d'allò del que tu pots ser responsable. Evidentment jo no puc ser responsable que els multimilionaris vagin en un jet privat d'un lloc a l'altre i no utilitzin el transport públic, però jo sí que puc ser conscient que jo puc fer servir el tren en lloc de l'avió." La Noemí explica que l'ecologia emocional, dins el marc de canvi climàtic, els "motiva a actuar, a moure's a generar la primera acció". "Per petita que sigui, provocarà el gran canvi", afirma. Pot semblar una idea senzilla, però posar el focus en les pròpies accions ens pot acostar al benestar emocional.