![](https://img.3cat.cat/multimedia/jpg/1/7/1721416789271_670x378.jpg)
Tots els ulls miren cap a Kamala Harris: qui és i per què encara no convenç els nord-americans
Ni com a política ni com a vicepresidenta, Kamala Harris ha aconseguit les simpaties de la majoria de nord-americans i, si vol tenir opcions al novembre, haurà de convèncer els qui la veuen difusa, poc autèntica i difícil de classificar
Si durant quatre anys Kamala Harris s'ha esforçat en una cosa és a no fer ombra a Joe Biden. Sigui per convicció o per inseguretat, ha preferit quedar-se en un segon pla i això ha fet que els nord-americans identifiquin la seva vicepresidenta, però no tant qui és de veritat i què pensa aquesta dona de 59 anys.
Ara, l'adeu de Biden i que l'encara president l'assenyali com la millor candidata dels demòcrates, la col·loquen en la primera posició per enfrontar-se a Trump al novembre.
Els nord-americans l'han vista viatjar amunt i avall del país mirant de controlar, sense èxit, la immigració o defensant la lluita climàtica. Se la situa ideològicament més a l'esquerra que Biden i ha destacat per atacar els republicans per restringir l'avortament. És cert que no ha fet cap gran relliscada, però tampoc se la identifica amb cap gran fita o moment definitori durant el seu mandat.
Harris també ha recorregut part del planeta reunint-se amb molts líders mundials agafant experiència d'estadista, però han estat visites amb poc ressò mediàtic, en part, pel desinterès popular per ella.
Els punts febles de Harris
Pels observadors, aquesta respectada exfiscal de Califòrnia no ha sabut desprendre's del mateix tarannà que la va desqualificar a l'inici de les primàries demòcrates fa quatre anys; llavors es va retirar de la cursa quan encara no s'havien fet els primers caucus d'Iowa i els sondejos no li donaven ni l'1% dels vots.
![](https://img.ccma.cat/multimedia/jpg/0/8/1721417462980_670.jpg)
Ara, com llavors, els votants la veuen difusa, llunyana, poc carismàtica i poc autèntica; una mica com li passava a Hillary Clinton. L'antiga rival de Trump podia estar professionalment molt preparada, però es va demostrar que si no caus bé a una part important de la població, ho tens molt difícil per guanyar unes eleccions; si no veuen la persona que hi ha darrere el candidat, en desconfien.
Per què va arribar a vicepresidenta
Si Joe Biden la va escollir com a número dos va ser més per les circumstàncies que no pas perquè hi confiés o ella hagués impressionat les bases.
Era l'estiu del 2020 i el país estava en flames arran de les protestes racials i socials per la mort de George Floyd. Biden ja havia guanyat les primàries i havia de triar un candidat a vicepresident que satisfés altres ànimes del partit, en particular, la més esquerrana i la femenina.
![](https://img.ccma.cat/multimedia/jpg/1/9/1721416798491_670.jpg)
L'opció de decantar-se per una dona, racialitzada, filla d'un pare caribeny i una mare de l'Índia, que havia destacat al Senat per l'habilitat a l'hora d'atacar els republicans, els va semblar a molts una opció inevitable.
Falta de perfil propi
Quatre anys després, a Harris se li retreu que li falten dots de comunicadora, que té por a les entrevistes després d'alguna relliscada, que no ha marcat un perfil propi diferenciat ni ha ofert una visió específica de país. Pocs dubten què vol i qui és Joe Biden o què vol i qui és Donald Trump, però amb la vicepresidenta, les respostes són més confuses.
És una política difícil de definir. Alguna cosa passa amb ella que uns li veuen tics conservadors i uns altres com una esquerranosa perillosa. Moltes coses en ella són binàries. Racialment dual: negra i asiàtica. D'origen social mixt: filla d'immigrants, sí, però benestants. Té un perfil ideològic poc definit, abraçant causes com l'avortament, però aplicant una certa mà dura contra el crim quan era fiscal a Califòrnia.
La premsa de Washington que l'ha seguit de prop assegura que és més efectiva en les distàncies curtes i en el tu a tu que no pas en grans escenaris, que es defensa millor parlant de coses i polítiques concretes que no pas amb generalitats, i que té dificultats per articular grans idees que tinguin impacte.
Sexisme i racisme
Molts nord-americans dubten que el país estigui preparat per tenir una dona racialitzada al despatx oval i l'entorn de Kamala Harris denuncia que les crítiques són en gran part producte d'actituds sexistes i racistes.
Recorden, i és cert, que el primer mandat els vicepresidents sempre mantenen un perfil baix per no eclipsar el seu superior que opta a la reelecció i que no és fins al segon mandat quan poden destacar més.
Una de les virtuts de Biden és que, pel seu tarannà i la seva trajectòria, arribava a molts votants centristes i homes blancs d'estats industrials clau. No està clar que Harris pugui fer el mateix per culpa de l'etiqueta de progressista.
![](https://img.ccma.cat/multimedia/jpg/1/4/1721416798841_670.jpg)
La contrapartida és que, de cara al 5 de novembre, pot motivar més dones, negres i electors desencantats amb Biden a anar a votar i, amb l'experiència de fiscal, pot fer més bon paper en un debat televisat davant Trump que no pas el president.
Durant tres anys i mig, Harris ha estat més impopular que Biden. Això va començar a canviar després del desastrós debat del president el 27 de juliol contra el seu predecessor.
Ara, la vicepresidenta ja supera el seu mentor en aprovació, tot i que no passa d'un trist 40%. I si ell perdria per sis punts davant de Trump, ella ja només ho faria per dos. Per tant, sobre el paper, ho té difícil, però almenys disposaria de més opcions de guanyar.